Mes jojame link Absoliušiono.
Gal žinai ar dar toli iki jo?
Galbūt jis kvailas.
Ar yra kokia nors priežastis, dėl kurios neatsakai į mano klausimus?
Pažiūrėk čia, tėvuk. Ant rankos jis turi geležies.
Jis buvo pašautas.
Gal būt buvo pašautas pabėgimo iš kalėjimo metu. Galbūt už jį paskirta premija.
Gali būt.
Šiandien ne pati laimingiausia tau diena, nepažįstamasai.
Apsisuk ir pradėk eiti.
Pasakiau apsisuk ir pradėk eiti.
Eik šalin.
Yra kas?
Rankas į viršų, drauge.
Ramiai.
Gerai, apsisuk, lėtai ir ramiai.
Aš buvau pašautas.
Pašauna tik dvejų rūšių žmones.
Nusikaltėlius ir aukas.
Kuris iš jų esi tu?
Nežinau.
Turi vardą, drauge?
Nežinau ir to.
Ką tada žinai?
Anglų kalbą.
Na... Ši žaizda atrodo labai keistai.
Labiau panašu į nudeginimą.
Tai šiek tiek gali skaudėti.
- Štai taip. - Čia aukso ieškotojų miestelis?
Taip. Na, bent jau buvo.
Žmonės atsikraustė čia,
bet nebėra jokio aukso.
Gerai dabar pabandyk nejudėti.
Štai taip.
Tai ne šautinė žaizda.
- Kur įsitaisei ją, sūnau? - Nežinau.
Negaliu tau atleisti nuodėmių, jei jų neatsimeni, ką?
Esu matęs, kaip geri žmonės daro blogus dalykus,
o blogi gerus.
Nesvarbu kur atsidursi, rojuje ar pragare...
Už tai bus atsakingas ne Dievas, o tu pats.
Tai būtina atsiminti visada.
Gerai, pridėk savo pirštą čia. Nagi.
Štai taip.
- Štai. - Dėkui.
Kaip miestelio pastoriui, visai neblogai.
Tai tas kvailas Dolarhaido vaikis.
Ei, ei, ei! Ką darai?
Persi, čia yra žmonių.
Ne, viduje nieko nėra, viskas gerai.
Nieko čia gero. Negana to, kad geria už dyką,
dar šaudosi čia.
Ką pasakei, Dokai?
- Nieko. Jis nieko nepasakė. Viskas gerai. - Grįžk vidun.
Užsičiaupk.
Negerai išgirdau. Negano to, kad... Kas?
Esi nedėkingas dėl mūsų verslo?
Nes jei ne mano tėvuko galvijai,
šiame miestelyje necirkuliuotų pinigai,
ant jūsų stalų nebūtų mėsos,
o tavo durys taip ir liktų uždaros.
Nenorėjau įžeisti tavo tėvo, Persi. Juk žinai.
Žinoma, žinau. Bet tu prašai manęs mokėti.
Eikš čia, išsiaiškinsim.
Eikš.
Vaiki, nenoriu turėti jokių problemų. Tik bandau...
Geriau pasikelk akinius, Dokai, kol kas nors jų nesutrypė.
Gerai, sūnau, mes visi tik bandome išgyventi.
Žinot ką, pastoriau? Davėt man mintį.
Žinau, kad dabar ne sekmadienis, draugai, bet...
Ką pasakytumėt, jei susidėtumėm vargšeliui ant duonos, ką?
Kas turi pinigų?
Į kepurę.
Greičiau. Labai dėkingas.
Labai gaila, kad dėl Doko nelaimės, turi mokėti tokie geri žmonės.
Tai labai krikščioniška iš jūsų pusės.
Ei!
Tu taip pat.
Turėtum būti atsargesnis besimosuodamas jo, kol dar nesusižeidei.
Paklausyk...
Šįkart atleisiu tave nuo mokesčių, nes...
Galbūt tu nežinai kas aš.
Palik mane ramybėje.
Ei, tu!
Įspėju tave.
Iš kur jis po galais atsirado?
Kas po galais čia vyksta?
Tai įvyko netyčia.
Jis atsirado iš niekur. O tas vyrukas man smogė.
Jis bandė mane pastatyt kvailio vieton.
Tai ne mano kaltė, šerife.
Po galais, Persi. Šįkart peržengei ribą.
Turiu tave uždaryt.
Tagartai.
Žinai, kad tai ne pats geriausias sumanymas.
Na, bijau, kad neturiu pasirinkimo, Nedai.
Nedai? Nedai, tu kalės vaike, kur susiruošei?
Nesijaudink. Papasakosiu tavo tėvui kas šiandien nutiko.
Vėl sugadinai kavą, janki.
Na, žinai ką tau pasakysiu, Edai. Kitą kartą, galėsi, kavą, virtis pats.
- Gerai, tiek to. - Gal apsiramintum, Murfi.
Ponui Dolarhaidui nepatinka, kai darbe geriama.
"Nepatinka, kai darbe geriama."
Man nė velnio nerūpi, kas aukštenybei, galingajam pulkininkui Dolarhaidui nepatinka.
Man nesvarbu kiek Indėnų jis paguldė po žeme.
Kai boso nėra šalia, liežuviu pliaukšti moki.
Jei jis būtų čia, pasakyčiau jam tai į akis!
Pulkininkas Dolarhaidas.
Leiskit man kai ką jums pasakyti, vyrai.
Pinigai daro jus labai paklusnius.
Kur po galais tas vežimas?
- Vežimas? Koks vežimas? - Pašovei šerifo padėjėją, Persi.
Federalinis maršalas nuveš tave į Santa Fe.
Federalinis maršalas? Šerife, išprotėjot?
Mano tėvas jau pakeliui.
Geriau išleiskit mane iš čia, kol reikalai nepasisuko kiton pusėn.
Šerife, tai buvo nelaimingas atsitikimas.
Juk aš nesu koks Džesis Džeimsas..!
Kalės vaikas.
- Jūsų viskis. - Gal įrašyk į Persio sąskaitą?
Penkiasdešimt centų.
Tik juokauju, štai, drauguži.
Šiame miestelyje neliko pagarbos.
Tai netiesa, aišku?
- Nori išvažiuoti? - Ne.
Tai tavo svajonė. Seksiu paskui tave betkur.
Maniau tai buvo mūsų svajonė.
Po galais!
Čarli, gal pagrok ką nors linksmesnio!
Nes nuotaika lyg per laidotuves.
Tau nieko nebūtina įrodyti, aišku?
Gerai? Myliu tave!
Aš ne vaikas.
Viskio.
Mūsų sąskaita, už tai ką padarei.
Čia atėjau tik išgerti.
- Aš jus pažįstu? - Ne.
Aš vardu Ela.
Kur gavote savo apyrankę?
Jūs apie mane ką nors žinote?
Jūs nieko neatsimenate, ką?
Ko norite?
Žinau, kad kai ko ieškote.
Aš taip pat.
Tada sėkmės jums.
Eik iš čia.
Džeikai Lonerganai.
Sekite paskui mane, kad galėtume pasikalbėti.
Manau jums reikia ne to žmogaus.
Man teks dar kartą paprašyti eiti su mumis.
Būdamas tavo vietoje to nedaryčiau.
Nenoriu jokių rūpesčių.
Pabudai ir kelkis.
Patekai į didelę bėdą..!
Tau galas.
Mano tėvukas jau atvyksta manęs.
Kare, jis išmoko kaip žudyti žmones lėtai ir ilgai.
Todėl aš stebėsiu kaip tu kenti
ilgai, ilgai.
Tu man trenkei. Man nė kiek neskaudėjo.
Prašau. Aš nenužudžiau jūsų karvių.
Pulkininke Dolarhaidai, turite manimi patikėti.
Karves pas mane ganei kiek, dvi savaites?
Atrodo nežinai su kuo turi reikalą, Rojau.
Niekas nebevadina manęs pulkininku.
Tie kurie vadino, daugiausia jau yra mirę.
Prašau.
Taigi su Maikiu jūs gynėt pasiklydusias karves. Kiek iš viso parginėt?
Apie keturiasdešimt, bose.
Gėrei, ką? Galiu užuosti.
Aš negėriau. Gėrė tie du.
Koks žmogus naikina, svetimas karves,
o paskui drįsta į akis pasakot tokias nesąmones?
- Negalėjai sugalvoti geriau? - Turite manimi patikėti. Buvo labai ryški šviesa.
Ryški balta šviesa.
Tai iš pradžių pasirodė ta ryški balta šviesa...
Tada tu įkritai į upę, o kai išlipai...
Du mano geriausi vyrai tiesiog išnyko.
Nebuvo jokios audros...
Nebuvo jokio žaibo.
Negerbi manęs, Rojau?
Kur Persis?
- Tagartas jį užrakino, bose. - Kodėl?
- Ką jis padarė šįkart? - Pašovė šerifo padėjėją.
Velniai griebtų.
Ką Tagartas mano darąs?
Jei ne aš, jis nebūtų šerifu...
Dabar man reikės eiti aiškintis su juo,
nes tu nesugebėjai prižiūrėt mano sūnaus.
Ačiū. Ačiū.
Gerai. Visi ant balnų.
Bose, mums prireiks daugiau žmonių.
- Kodėl? - Nepatikėsite.
Atrodo Džeikas Lonerganas mieste.
Įduosiu tave federaliniam maršalui.
Ir nepasakysit man kuo aš kaltinamas?
Padegimas, užpuolimas, suluošinimas,
pagrobimas...
Ir dar tavęs ieško už "The Stage" apiplėšimą.
Kartu su Patu Dolanu ir Bulu Makeidu.
Tai daro tave kiekvienu jų darbelių bendrininku.
- Tai viskas? - Žmogžudystė.
Prostitutė iš Kotonvudo Grouvo, kaimyninio rajono.
Jos vardas Alisa Vils.
Sakote, kad nužudžiau šią moterį?
Tai tu man pasakyk.
Po galais.
Ištiesk rankas.
Tagartai, ką darai?
Šerife, nuėjote per toli, aš...
Aš tik pakvailiojau.
Klausykit, nenorėjau nieko nuskriausti.
- Eik iš čia. - Atleisk.
Bet aš neturėjau kito pasirinkimo. Negalėjau leisti tau išvykti.
Na, aš išvykstu dabar.
- Man tavęs reikia. - Jei turi ką pasakyti, sakyk.
Man reikia žinoti iš kur tu atkeliavai.
Man taip pat.
Pone...
Geros jums kelionės.
Tagartai. Tagartai, išleisk mane.
Šerife.
Šerife..!
Ką čia darai?
Grįžk namo. Eik miegoti.
- Prašau, neišvyk. - Turiu, Emetai. Toks mano darbas.
Man čia nepatinka.
Tavo tėvas sutvarkys reikalus ir atvyks tavęs.
Jau praėjo metai.
Nesijaudink, jis atvyks.
Ir tavo mama čia yra palaidota.
Ir tu žinai, kad negaliu palikti savo mergaitės.
- Tagartai. - Taip, matau juos.
Eik vidun.
Noriu savo berniuko, Džonai.
- Žinau, kad ateisi manęs, tėvuk. - Užsičiaupk.
Su tavim susitvarkysiu vėliau.
Taip, tai Lonerganas, bose.
Tas kalės vaikas, apvogė mano vežimą su auksu.
Man jo reikia.
Galėsi tartis su teisėju Santa Fe'juj.
Aš į Santa Fe nevyksiu. Duosi man jį dabar.
Arba aš jį pasiimsiu.
- O kaip aš, tėvuk? - Sakiau užsičiaupk, vaiki.
Kas tai po galais?
Kas per..?
- Jis grįžta! - Jis grįžta.
Slėpkitės!
- Nejudėk. - Lauk manęs.
- Duok ranką. - Kas vyksta?
- Duok ranką. - Kam, po galais?
Išlaisvinsiu mus. Duok ranką.
Emetai. Eikš, sūnau.
Seneli!
- Duok ranką. - Ne!
Nagi, vaiki. Duok ranka.
Kas tai?
Kelkitės, bose.
- Nagi, turime dingti iš čia. - Kur Persis?
- Lįsk iš ten. - Negaliu. - Negali?
Bailys.
- Kas tai per daiktas? - Kodėl klausi manęs?
Nes tu jį pašovei.
- Iš kur gavai šį daiktą? - Nežinau.
Kaip suprasti nežinai?
Kas tai per daiktas?
Jie pagrobė mano žmoną.
Ei!
Ten kas nors yra?
- Ne. - Ten yra mano žmona? - Ne!
Jis nebeveikia?
- Tai demonai? - Demonai?
Net nežinau. Žinoma, labai panašu į tai...
Demonai? Apie ką jūs kalbat? Apie demonus iš biblijos?
- Apie nieką aš nekalbu, nusiramink. - Tai ką ką tik sakei?
- Turi nurimti, Dokai. - Nurimti?
Sakai, kad krūva demonų, pagrobė mano žmoną
- Nieko panašaus nesakiau. - ir tavo vyrus...
Bose.
Bose, jis nubėgo ten.
Nežinau kas jis, bet jis kraujuoja.
Į tą pačią pusę tos mašinos nuskrido kartu su mūsų žmonėm.
Negalėsim jų ieškoti tamsoje.
Pabalnokit arklius, įsidėkit maisto. Išjosim vos išaušus.
Tu...
Tu keliausi su mumis.
Prieš juos veikia tik tas tavo ginklas.
Ir tu man esi skolingas.
Aš taip nemanau.
Ko nori?
Ko iš manęs nori?
Sakyk dabar, arba nužudysiu.
Jie pagrobė ir mano žmones.
Ilgai jų ieškau.
Tu man gali padėti juos rasti.
Nelįsk prie manęs.
Galiu tau padėti.
Pėdsakai rodo į šiaurę.
Jie vis dar švieži.
- Jei nieko tokio, norėčiau joti kartu. - Taip, pone.
Turim vaiką, šunį, kuo moteris prastesnė.
Tu grįžai.
Kas yra?
- Turi gražinti. - Nė už ką.
Tai kruvini pinigai.
- Na, bet aš juos uždirbau. - Plėšdamas ir žudydamas.
Su jais gausim ko panorėję.
- Džeikai. - Lik ten. - Džeikai.
Ką gi, ką gi, ką gi.
Žiūrėkit kas grįžo.
Matau tave, bet nematau savo aukso.
Pirma suraskime pagrobtus žmones.
Paskui galėsi pabandyti paieškoti aukso.
Ta premija už tavo galvą patrauklesnė.
Arba galėčiau tiesiog tave nušauti ir nuimti tą daiktą tau nuo rankos.
Dokai, net nežinau kodėl tai darome.
Juk supranti, kad jie visi mirę.
Na, jei jie būtų norėję juos nužudyti, būtų tai padarę iš karto.
Na, jei... Jei bosas teisus, jie pagrobė juos tam...
Kad suvalgytų.
Jų vietoje, pradėčiau nuo tavo žmonos.
Tu taip visą kelią pokštausi?
Nes jei taip, tarp mūsų vargu ar išsivystys protingas pokalbis, ką?
Gal tu geriau padainuok ar dar ką.
Padaryk ką nors naudingą.
Nori draugiško patarimo?
Įsigyk ginklą ir išmok juo naudotis.
Visi pėdsakai nuplauti.
Apie laivus daug nežinau...
Bet manyčiau, kad jis apverstas viršum į apačią.
Iki artimiausios, tokiam laivui upės, apie tūkstantį kilometrų.
Na, tai einam vidun, pasislėpkim nuo lietaus.
Nesiartinsiu prie to daikto.
Spręsk pats. Gali miegot lietuje.
Nori ką nors pasakyti?
Galbūt... Galbūt mums derėtų pasikviesti armiją?
Nežadu pranešti apie šią situaciją West Point'o telegrafams,
nusiųsti pranešimą į Vašingtoną, su klausimu kuria ranka šluostytis užpakalį.
Aš jau laukiau jų nurodymų ką man daryti.
Praradau 328 vyrus.
Javų lauke.
Atsimenu tuos pasakojimus.
Aš tau nieko apie tai nepasakojau.
Klausiau, kai apie pasakodavot Persiui.
Įsikalk tai į savo Indėnišką galvą...
Tie pasakojimai buvo ne tavo ausim.
Jie buvo mano sūnui.
Dabar dink iš čia. Prižiūrėk arklius.
Daryk savo darbą.
Vis žiūri į mano peilį. Jis tau patinka?
Saugok jį.
Nepamesk.
Nesijaudink, laikyk jį laisvai.
Dabar, laikyk jį taip lyg jis būtų rankos dalis.
Ką po galais aš darau?
Tai mano kaltė, kad pagrobė. Man nederėjo jos atsivežti į tą miestelį.
Ne, ne, ne. Tai ne tavo kaltė.
Tu susigrąžinsi ją. Viskas bus gerai. Reikia tik neprarasti tikėjimo.
Tikėjimo?
Taip. Viešpats, man tikrai buvo geras.
Nenoriu nieko įžeisti, pastoriau, bet arba jo ten nėra,
arba aš jam nelabai patinku.
Tu juk nesitiki, kad Dievas viską darysi už tave, ką Dokai?
Reikia užsitarnauti jo malonę.
Iki tol turi suprasti jį,
o tada veikti su juo.
Dabar nusitaikyk.
Ir šauk.
Taip daug geriau. Eime.
Užsitaisyk.
Senai ten stovi?
Taip.
Tau ko nors reikia?
Kas ji?
- Ji vienintelė žinanti kas aš. - Tu žinai kas esi.
- Tau tik reikia prisiminti. - Na, bet aš negaliu.
Taip, gali.
Skauda?
Nieko baisaus.
Tas padaras čia.
Ramiau, Rafani. Ramiau.
Kas negerai, berniuk?
Kas ten?
Pasitrauk nuo vaikinuko!
Ne!
- Berniukas... Berniukas! - Jam viskas gerai.
Viskas gerai, viskas gerai.
Grąžink mūsų žmones namo.
Dievui nesvarbu kuo buvai,
jam svarbu kuo esi dabar.
Šunie.
Nagi, drauguži.
Kur tu?
Visi pėdsakai veda į šiaurę.
- O kur vyrai? - Jie išsilakstė. Prakeikit bailiai.
Nerandu šuns.
Nelauksim jo, jis arba pabėgo arba guli kur nors negyvas. Pirmyn.
Ei, ei, palaukit. Ar nederėtų tarti bent keletos žodelių?
Vienintelis žinantis ką sakyt, dabar po žeme.
Ar ir taip ne per daug laiko sugaišom, kol užkasėm jį?
Ne. To dar neužtenka.
Kalbėk tu.
Viešpatie...
Jei yra toks dalykas kaip siela...
Šis žmogus ją turėjo gerą. Prašome apsaugoti jį.
Pasaulis buvo geresnis, kol jis buvo gyvas.
Iš dulkės į dulkę, amen. Na, kaip?
Puikiai pasakei.
Kodėl taip nukabinai nosį?
Jaudinuosi dėl senelio.
Kai buvo gal vos vyresnis nei tu dabar...
Visa ši teritorija priklausė Meksikai.
Atėjo žinia, kad apačiai joja link gyvenvietės
pavadinimu... Jeruaka.
Mano tėvas norėjo, kad aš būčiau vyru...
Taigi jis privertė mane joti kartu su garnizonu, mušant būgną.
Varge, kaip aš bijojau.
Bet mes ten atvyko per vėlai. Visi buvo mirę.
Visa vieta buvo sudeginta.
Vienas naujakurys,
iššliaužė iš degančios trobos.
Jam buvo labai blogai.
Žinojo, kad miršta.
Jis buvo labai apdegęs.
Jis apsisuko...
Pažiūrėjo man į akis...
Ir pasakė "Nužudyk mane".
Ką jūs padarėt?
Nuėmiau šį peilį nuo jo diržo...
Ir perrėžiau jam gerklę.
Paimk.
Būk vyras.
Žiauroka, ką?
Jis žino kaip geriau.
Jo pėdsakai vis arčiau vienas kito.
Jis lėtėja ir traukia į tą kanjoną.
Pakelk rankas į viršų!
Tu taip pat, gražuole.
Pas mus tai vadina apiplėšimu.
Sveiki atvykę.
Sveiki.
Bose?
Bose, čia jūs?
Lonerganai, ką po galais čia darai?
Patronai.
Kas tavo draugai?
Čia ką, nauja tavo gauja?
Nemaniau, kad dar pasimatysim, Džeikai.
Visada man patikai.
Užsičiaupk.
Džeikai, tu man išmušei dantį.
Ar nesakiau užsičiaupti? Aš galvoju.
Kiek pas mus liko žmonių?
Panašiai tiek pat.
- Ir tai yra... - Apie trisdešimt?
Teisingai. Trisdešimt. Puiku.
Gerai.
Tuoj pat nuvesi mane į stovyklavietę.
Laikas viską sutvarkyti.
Grįžtam į stovyklą!
- Kaip radinys? - Auksas.
Atrodo mes turtingi.
- Kiek dinamito turime? - Apie penkiasdešimt lazdelių.
Dolanai.
Jau pats laikas buvo grįžti.
- Kas po galais tau nutiko? - Jis...
Na ir velniai griebtų.
O tu drąsus.
Grįžti čia lyg nieko nebūtų nutikę.
Vyručiai. Susirinkite ginklus. Mes išjojame.
Vyručiai su tavimi niekur nejos, Džeikai.
Mes pasiruošę apiplėšimui.
Ir nieko kito nedarysime.
Tu ta pati?
Kas būtent?
Kekšė dėl kurios Džeikas išėjo iš gaujos.
- Galvok ką labi. - Arba kas?
Dabar aš šios gaujos galva.
Nutaikykit ginklus į tą kekšę.
Jei jis išsišokinės, ištaškykit jos smegenis.
Jis kalbėjo apie ją.
Dar kartą pavadinsi ją kekše, tai bus paskutiniai tavo žodžiai.
Dabar tu ne tokioj padėty, kad grasintumei.
Hantai, paimk jo ginklą.
Paimk jo ginklą.
Atleisk, Džeikai.
Kur mūsų aukas, Džeikai?
Neprisimenu.
Na, aš gerai prisimenu,
kai tu pasakei, kad palieki mus dėl kažkokios moters.
Tik pamiršai paminėti, kad pasiimi visą auksą, kurį susižėrėm per paskutinį darbelį kartu, ką?
Todėl paklausiu tavęs paskutinį kartą.
Kur jis, Džeikai?
Demonai.
- Ką sakei? - Demonai paėmė tavo auksą.
Kai pateksi į pragarą...
Gali paprašyt, kad atiduotų.
Nužudykit kekšę.
Sakiau jos taip nevadinti.
Visi. Meskite ginklus!
Pasakiau, meskit!
Nebejuokinga?
Žinot... Nebuvo labai malonu..!
- Ant arklių. - Pirmyn.
Džeikai, Džeikai, nepamiršk ginklo.
Visada man patikai.
- Jie čia. - Judinamės.
Nagi!
Viskas gerai, laikau tave. Laikau!
Moki plaukti?
- Dieve. - Nusisuk.
Viskas gerai?
Plaukiam.
- Mes skridome. - Taip.
- Aš pakartoti nenoriu. - Ne.
Ei.
Lik su manim.
Kalbėk.
Dabar prisimeni, taip?
- Ką? - Moterį.
Myli ją?
- Gali man pasakyti. - Nepamenu.
Turbūt myliu...
Žinau, kad pažadėjau jai,
ją rasti.
Atleisk. Atleisk.
Laikau tave. Laikau tave.
Jau visai netoli.
Mums...
Mums viskas bus gerai.
Tai... Tai jie?
Bose!
- Laikau ją. - Nešk ją čia, Nedai. Nešk ją čia.
- Štai. - Ne... Duok jai.
Daktare?
Kaip ji?
- Ji mirė. - Ne.
Ji nemirė. Ji... Nemirė!
Džeikai.
Jos nebėra.
- Dokai. - Štai taip.
Dokai!
Tai Juodasis Peilis.
Nėra prasmės su jais tartis.
- Vis tiek visi mirsim. - Tai viskas kas liko iš Čirkahų būrio.
Jis sako, kad tai baltieji užtraukė blogį jo žmonėms.
Mes užtraukėm blogį? Blogis čia buvo!
Jūs ir esate blogis.
Jis sako, kad mes atgabenome pabaisas.
Mes neatgabeno pabaisų. Pasakyk jam, kad jos pagrobė ir mūsų žmonių.
- Pasakyk jam, kad jie pagrobė mano žmoną. - Su jais nesusitarsi.
Atleisk, bet negalėjau tau pasakyti.
- Tu viena iš jų? - Ne.
Aš iš kai kur kitur.
Priėmiau šią išvaizdą, kad galėčiau vaikščioti tarp jūsų.
Na, turėjai man pasakyti.
Nežinau ar man pavyks išgydyti šį kūną.
Ar pavyks atgaivinti jį.
Jis nori žinoti iš kurtu.
- Ką ji pasakė? - Ji pasakė, kad atvyko iš vietos kuri toliau už žvaigždes.
Kaip suprasti? Iš kito pasaulio? Ką tai reiškia?
- Ką? - Jis sako, kad neturėtumėte kalbėti.
Kaip suprasti, aš turiu klausimų.
- Jūs esate vado svečias. - Tai dabar aš jau svečias?
Maniau, aš kalinys.
Jūs abu suaugę vyrai, didūs kariai.
Gal paklausykim moters istorijos? Ar kas ten ji tokia?
Ką jie čia daro?
Jie nori aukso.
Tai tikra nesąmonė. Ką jie su juo darys, pirks ką nors?
Auksas jiems retenybė, kaip ir jums.
- O kaip mano senelis? - Kaip mano žmona,
kaip kiti žmonės, jie vis dar gyvi?
Jei gyvi, tai tokie ilgai nebus.
Jie studijuoja jūsų silpnybes.
Tai tik skautai.
Jei leisime jiems iškeliauti, jų grįš daugiau,
tada apskritai neliks gyvų.
Jie taip pasielgi su mano žmonėmis.
Atvykau čia, kad pasirūpinčiau jog tai nepasikartotų.
Bet mes turime dirbti kartu.
Jis sako, kad jo žmonės prisijungs prie jos.
Prisijungs prie jos? Ką tu darysi? Kur tu eisi?
Galime jos rasti. Jis žino kur jie yra.
Ne, nežinau.
Nieko nepamenu. Net nepamenu savo vardo.
Jis sako, kad jie tuo pasirūpins.
Parnešiau auksą į jos namus.
Dėl to ji ir mirė.
Tai ne tavo kaltė.
Žinau kur jie.
Švenčiausiasis.
- Kaip jie tokį pastatė? - Jie juo atkeliavo.
Tai jų laivas.
Tai tik viršus, likusi dalis po žeme. Taip jie kasa auksą.
Vadinas ten yra aukso.
Jie iš ten mato?
Jie nekaip mato dieną?
Jie gyvena po žeme, ten kur tamsu.
Mes ten niekaip nenusigausim.
Tos skraidančios mašinos išgaudys mus nė kiek nepriartėjus.
Yra kitas įėjimas.
Ten apačioje, pro kur aš išėjau.
Turime priversti tas pabaisas išeiti į atvirą vietą.
Ten kur galėsime su jais susitvarkyt.
Tu įeik vidun su tuo savo ginklu ir išvesk mūsų žmones lauk.
Turime šokią tokią persvarą. Jie jus nuvertina.
Jūs jiems atrodo kaip vabzdžiai.
Jie negalvoja apie gynybą, todėl bus pažeidžiami.
- Mes neturime užtektinai vyrų. - Akivaizdu, kad tai nepavyks.
Jis sako, kad nori pasinaudoti jūsų žiūronais.
Apačiai yra kalnų kariai.
Jis sako, kad geriau pulti iš aukštai.
Pasakyk jam, kad jis kvailys.
Su tomis skraidančiomis mašinos, aukštis nesvarbus.
Džeikas iškeliauja.
Tiesiog nuostabu.
Kalės vaikas.
- Užteks delsti, kiek turime aukso? - Nelabai daug.
Bet noriu pasiimti savo dalį dabar, kad galėčiau pabėgti kiek įmanoma toliau nuo čia.
- Raudonplauki. - Aš su juo susitvarkysiu, Bulai.
Nelengva buvo jus surasti, vaikinai.
Kur nors susiruošėt?
Keliaujame kuo toliau iš čia.
- Atsimeni Porto Vallarta? - Taip, ten puiki vieta žvejybai.
Ir tekila puiki, nori keliauti su mumis?
Kur benukeliausite,
išsigelbėt nepavyks.
Bet nuo to blogiau nebus, Džeikai.
Nesvarbu. Jie vistiek mus ras.
Ir sunaikins visus.
Ką po galais čia kalbi?
Tik sakau, kad turite pasirinkimą.
Arba pragerti paskutinias savo gyvenimo valandas,
na tai nėra tokia jau bloga idėja,
arba galite keliauti paskui mane, paskutinį kartą.
Turime kiek įmanoma naudingiau panaudoti turimus išteklius.
Mums reikia strategijos... Paklausyk manęs, po galais!
Jis nesupranta, Džekai. Turi jam viską paaiškinti.
Negalime tiesiog įlėkti rėkaudami,
mėtytis ietimis ir šaudyti iš lankų į tą prakeiktą daiktą.
Turime juos išvilioti iš ten į atvirą lauką.
Kur galėsime apsupti ir pulti iš visų pusių.
Kaip pridera. Paaiškink jam.
Jis pasakė, kad neleis jums vadovauti jo žmonėms.
Ką ji sako?
Jis sako, kad jie turi atverti savo širdis ir pamatyti tai, ką pamatė jis.
Kad jo tėvai mirė kare dėl Meksikos,
ir kad jūs priėmėt jį dar visai vaiką.
Kad suteikėt jam tikslą.
Išmokėt pasirūpinti savimi.
Nors net nesate jam kraujo giminaitis.
Kad jūs nekenčiate kovos.
Kad esate nuožmus karys, vertas bet kurios kovos.
Jis sako, jei esate toks puikus karys, kodėl į kovą jus veda tik vienas vyras ir vaikas.
Šunie.
Šunie!
Velniai griebtų.
Pasiruošęs susigrąžinti savo sūnų?
Degtukus.
Daugiau degtukų neturiu, teks nusileisti...
Nežinau ką daugiau daryti.
Eik.
Pirmyn!
Atrodo mes jį sunaikinome.
Demonai artėja prie mūsų.
Imk šitą ir eik viršun, kur tau rodžiau.
- Kai pamatysi mūsiškius, pamojuok rankomis. - Taip, pone.
Judam.
Puikiai padirbėta.
Jei jūsų žmonės viduj. Aš juos išvesiu.
Sėkmės tau.
Pirmyn!
Štai kaip jie išgauna auksą.
- Jie niekaip nenudvesia! - Dar nudvės.
Taip ir laikykitės, kol išvesim savo žmones.
Dokai.
Dokai, eikš čionai.
Jėzau.
Dokai!
Nudėjom vieną?
Taip, vieną nudėjom.
Visada svajojau kovoti kartu su jumis.
Aš visada svajojau turėti tokį sūnų kaip tu.
Eikite. Raskite Persį.
Raskite savo sūnų.
Nežiūrėk į šviesą.
- Sakiau nežiūrėk į šviesą. - Taip, tikrai.
- Kiek laiko jie dar tokie bus? - Kiekvienas skirtingai.
- Sulaikyk juos. - Tu geriau paskubėk.
Jų atkeliauja daugiau.
Eikite.
Visi išėjo.
Gerai.
Ei, kur tu eini?
Mums ne į tą pusę.
Bėk, šunie.
Ką po galais darai? Turime dingti iš čia.
Ne.
- Atkeliavau čia sunaikinti to daikto. - Kaip?
- Apyrankė. Nusiimk ją. - Negaliu jos nusiimti.
- Gali, tu gali ją valdyti? - Kaip?
Taip pat kaip šaudai su ja, minčių pagalba.
Turi nustoti galvojęs.
Nieko nebus.
Jis nukrito.
Jei nusigausiu iki laivo centro, sustabdysiu juos.
Eime.
Paimk.
Mesk!
- Iki, Džeikai. - Ką?
Ką? Ne!
Matau juos. Jie išeina. Jie išeina pro tą pusę.
Matai Persį?
- Taip, matau jį. - O Džeiką ir Elą?
Ne, jų ten nėra.
Viskas gerai?
- Kur mergina? - Ji vis dar viduj.
Seneli.
Čia aš.
- Emetas. - Emetai.
Tu taip paaugai.
Persi.
Prisimeni mane, vaiki?
Atleiskit, nelabai ką pamenu.
Aš tavo tėvas.
Tėti.
Prisimeni mane?
Maniau, kad žuvai.
Aukso dėka, čia viskas pasikeis.
Greit čia turėsime geležinkelį.
Tai pakeis galvijų verslą.
Nuvežk šiuos popierius į banką už mane, gerai?
Man reikės naujos iškabos.
Gerai.
Noriu, kad ant naujos būtų parašyta "Dolarhaidas ir sūnus".
- Gerai skamba? - Taip.
Taip, pone.
- Džonai. - Vudrau.
Atrodo mūsų miestelis greitai padidės.
Juk nesiruošei išvykti neatsisveikinęs, ką?
Aš juk ieškomas.
Galiu prisiekti matęs kaip Džeikas Lonerganas žuvo tuose urvuose, ar ne, Šerife?
Velniškai gaila. Ruošiausi asmeniškai jį pakarti.
- Man čia praverstų nagingas žmogus. - Neabejoju.
Džeikai.
Ji geresnėje vietoje.
Pasimatysim, pulkininke.
Tekstą vertė maškėbmw
www.FiLMAi.in